Der påhviler Dem et stort ansvar. De skal genskabe Luftwaffe fra grunden.
Der er begået så mange fejl. Vær ubønhørlig.
Tilværelsen tåler ikke svaghed.
Den såkaldte menneskelighed. Det er det rene præstevrøvl.
Medlidenhed er en arvesynd. Medlidenhed med de svage -
- er naturstridigt.
Den stærke kan kun sejre ved at udrydde den svage.
Jeg har altid i lydighed mod denne naturlov underkendt al medfølelse.
Indre modstand som de fremmede racer -
- har jeg altid slået hårdt og brutalt ned på.
Det er den eneste måde.
Aberne, for eksempel...
De tramper alle særlinge ihjel som fjender af fællesskabet.
Hvad der gælder for aberne, må i højere grad gælde mennesket.
Himmler har i Lübeck tilbudt vestmagterne at kapitulere.
Via grev Bernadotte.
Det meddeler engelsk radio.
Himmler.
Lige netop Himmler.
Den mest trofaste af dem alle.
Det er det usleste forræderi.
Göring. Han var korrupt.
Speer. En verdensfjern, uberegnelig kunstner.
Og alle de andre.
Men Himmler. Er han blevet forrykt?
For at få magten påstår han, at jeg er sug. Måske ligefrem død.
Lad mig være alene med Ritter von Greim og frøken Reitsch.
- Og hent Fegelein. - Vi ved ikke, hvor han er.
Han er Hlmmlers adjudant. Han skal stå til rådighed.
- Vi har ikke set ham i flere dage. - Skaf mig hans rapport.
Bliv De her, doktor.
De og Greim skal omgående af sted. Flyv over til Dönitz.
Meddel ham, at han skal sørge for, at Himmler får sin fortjente straf.
Min Fører, vi har besluttet at gå i døden sammen med Dem.
Jeg takker for Deres troskab.
Men Hlmmler skal dø. Han har begået forræderi.
Jeg gjorde ret i ikke at indvi ham i mine planer.
Min Fører?
Skulle jeg vente på, at de jødesvin gjorde det af med mig?
Det er én stor vildledningsmanøvre. Jeg lod fjenden trænge ind i landet.
Han kalder sig allerede sejrherre, men han kommer på andre tanker.
Dönitz mobiliserer nordpå, Og Kesselring sydpå.
Vi kvaser fjenden i en enorm knibtangsmanøvre.
Jeg falder russerne i ryggen med de tre arméer, der står ved Prag.
Jeg vidste slet ikke, at vi råder over sådanne reserver.
Jeg har sørget for, at De snart kan råde over tusind moderne jetjagere.
Dermed kan De gøre Luftwaffe stærkt igen.
Man må bøje sig for Deres geni, min Fører, og for fædrelandet.
Heil, min Fører.
De søger om tilladelse til at forlade Berlin?
Min Fører, som De ved, er alle medicinske afdelinger -
- under SS og Himmler trukket ud af Berlin.
Himmler er en forræder. Han slipper ikke for sin retfærdige straf.
Som Reichsarzt-SS har jeg ikke flere opgaver her.
Deres ansøgning om at forlade Berlin er fuldstændig uacceptabel.
Min familie...
Hvis russerne... Jeg skal væk herfra.
De har ikke gjort noget forkert. Deres medicinske resultater -
- vil kommende generationer takke Dem for.
Jeg påtager mig det fulde ansvar.
Vi taler om det en anden gang.
Vi kan ikke finde gruppefører Fegelein. Han er ikke i bunkeren.
Hvad skal det sige, at De ikke kan finde Fegelein?
Så led efter ham. Jeg skal tale med Fegelein nu!
Hvis han er rejst uden instruks, er det faneflugt. Forræderi.
Find Fegelein.
Fegelein, Fegelein, Fegelein.
Far, hvorfor har du søndagsuniform på?
Ernst. Er der noget i vejen?
Nej... Tak.
Birgitte er også sulten.
Så, Ilse. Du skal også spise noget.
Tak.
- Hvad foregår der? - Hr. Gruppefører, De er anholdt.
Mistænkt for faneflugt. Klæd Dem på. Vi skal tage Dem med.
Rend mig.
- Ransag værelset. - Slip mig, din undermåler.
Du kan da ikke lade Hermann henrette.
Han ville flygte.
Hvilken rolle spiller det nu? Det hele er jo forbi.
Min stakkels søster bærer på Hermanns barn.
Den forræder stod i ledtog med Himmler.
Forrædere får ingen medlidenhed. Forrædere får ingen barmhjertighed.
Han skal for en standret og skydes.
Hvem gavner det nu?
Det er min vilje.
Du er Føreren.
- Fortsæt. - Russerne opnår gennembrud.
Vi har ingen reserver. Vi får hverken forsyninger eller ammunition.
I nord står fjenden ved Weidendammer Brücke. I øst ved Lustgarten.
Mod syd på Potsdamer Platz. Mod vest i Tiergarten.
- 3-400 meter fra Rigskancelliet. - Hvor længe kan De holde stand?
- Højst et par dage. - Gælder det også regeringskvarteret?
Som soldat foreslår jeg Dem at bryde ud af Berlin-lommen.
Slaget om Berlin har allerede kostet 15-20.000 af de bedste officerer.
Dem skal de unge erstatte.
Deres forslag er en fuldkommen forrykt plan.
Tænk på de tusinder af sårede. Vi kan ikke gøre mere for dem.
Befalingerne er udarbejdet. De har mit æresord som officer.
Føreren kan ikke flygte fra verdenshistoriens scene.
Selvom udbruddet skulle lykkes -
- ville jeg bare havne i en anden lomme.
Jeg måtte sidde under åben himmel eller i et bondehus -
- og vente på finalen.
Wenck er på vej med 12. armé. De kan støde til Busses 9. armé -
- og tildele russerne et tilintetgørende slag.
Wenck er en enestående mand.
Send et telegram til Keitel.
Han skal straks meddele mig:
1) Hvor står Wencks fortropper? 2) Hvornår fortsætter de angrebet?
3) Hvor er 9. armé? 4) Hvor vil 9. armé bryde igennem?
De skal få at se, mine herrer, at jeg får ret.
Wenck kommer.
Jeg må vide, om Wenck stadig kan nå at intervenere.
Det er usandsynligt, at Wencks få enheder kan...
- Hvorfor tror De ikke på Wenck? - Wenck truer ikke Den Røde Hær.
Hvorfor fortæller De ikke Føreren det? Er alle gået fra forstanden?
Føreren ved det godt, men han vil ikke kapitulere.
Og vi heller ikke. Det har jeg prøvet en gang for meget.
Kom. Jeg skal ud herfra.
Stands.
Heil Hitler!
Jeg faldt vist i søvn.
Er De ordentligt udhvilet?
Tag stenogramblokken.
Mit politiske testamente.
Siden jeg i 1914 viede mine frivillige kræfter -
- til Rigets første påtvungne verdenskrig.
- Er der gået mere end 30 år.
I de tre årtier har alle mine tanker og handlinger -
- alene været helliget kærlighed og troskab til mit folk.
- Beklager. Ilden var for stærk. - Sæt Dem der.
Århundreder vil henrinde -
- men af ruinerne af vore byer og kunstmindesmærker -
- vil hadet til ødelæggelsens ansvarlige folk blive fornyet.
Dem, vi kan takke for det.
Den internationale jødedom og dens hjælpere.
Herregud, hvad er der sket?
Føreren vil have mig til at forlade Berlin.
Han har beordret mig til det.
Jeg har aldrig handlet imod Førerens ordre.
Men denne ordre adlyder jeg ikke.
Jeg bliver ved Førerens side.
Hjælp mig, fru Junge.
Jeg vil diktere mit personlige testamente.
Jeg renskriver netop Førerens.
Godt.
Det forstår sig. Jeg kommer tilbage.
Min Fører, jeg... I henhold til raceloven er jeg forpligtet...
Jeg skal spørge... Min Fører, er De af ren arisk slægt?
- Ja. - Må jeg bede om Deres attest?
- De taler med Føreren. - Udmærket.
Og De, frøken Braun. Er De af ren arisk slægt?
- Ja. - Så er den sag ude af verden.
Jeg tilspørger Dem altså: Tager De, min Fører Adolf Hitler -
- Eva Braun ved Deres side til hustru, så skal De svare ja.
Ja.
Tager De, Eva Braun, Føreren Adolf Hitler -
- til Deres ægtemand, så skal De svare ja.
Ja.
Så erklærer jeg Dem hermed for rette ægtefolk at være.
To mand her. Det går nok.
- De skal møde hos Føreren. - På denne tid?
- Hvor længe kan De holde stand? - Højst tyve timer.
Russerne står hundrede meter væk.
I øjeblikket holder vi stand.
Er De klar over, Mohnke, at de vestlige demokratier er dekadente?
De vil bukke under for de asiatiske folks straf.
Alt i orden. Jeg takker Dem.
Det var ikke kun for Tysklands skyld.
Svar fra Keitel.
Wencks fortrop sidder fast syd for Schwielowsee.
12. armé kan derfor ikke fortsætte mod Berlin.
9. armé er indesluttet.
Vi må have instruks for det tilfælde, at den sidste ammunition slipper op.
Jeg kapitulerer aldrig. Aldrig.
Jeg forbyder Dem og alle andre gruppeførere at kapitulere.
Hør godt efter, Günsche.
Jeg vil ligesom frøken Braun selv tage livet af mig.
Men mit lig må ikke udstilles af russerne.
Jeg må ikke falde i russernes hænder. Hverken død eller levende.
Jeg vil omgående brændes og derefter være skjult for evigt.
Günsche, De må love mig -
- at gøre klar til at fjerne mine jordiske rester.
Min Fører. Det er en grusom ordre, men jeg vil udføre den.
- Kempka. - Jeg skal bruge 200 liter benzin.
Hvor skal jeg skaffe så meget benzin fra?
Køretøjerne behøver den ikke mere.
- Hvad skal du med al den benzin? - Det kan jeg ikke sige her.
Kom med.
Føreren vil tale med os.
Skal jeg ikke meddele Føreren, at De er syg?
Det er bare min pneumothorax.
Det er snart ude med mig.
Tillader De?
Denne vej, hr. Professor.
Vil De vente her et øjeblik?
Undskyld.
Beklager, at jeg holder Dem fra Deres vigtige arbejde.
Min Fører, De skal bevare troen på den endelige sejr.
Før os, så følger vi Dem.
Kom.
Kom bare ind i stadsstuen.
Få lidt at drikke.
- Drikke er snart det eneste at gøre. - Sid ned.
Situationen er håbløs. Helt ad helvede til.
- Må vi sætte os? - Det er os en ære, frøken...
- Fru... - Kald mig blot fru Hitler.
Det har sin rigtighed.
- Man kan ikke engang gå udenfor. - Jo, hvis De vil lide heltedøden.
- Fritz. Tag dig sammen. - Javel. Tag mig sammen!
Fald ned.
Det var tæt på.
Heil Hitler.
- Hvad vil Obersturmbannführeren? - Jeg skal melde mig hos Føreren.
- Det kan du ikke nu. Sæt dig her. - Sid ned. Drik ud.
Må jeg præsentere fru Hitler?
Så ung og så højt dekoreret. De kan være stolt af Dem selv.
Jeg går lidt. Jeg er ikke vant til at drikke.
De kan låne vores toilet. Gå bare.
Hvis De ryster på hånden, rammer kuglen måske kun synsnerven.
Derfor råder jeg Dem til også at tage gift samtidig med.
I samme øjeblik De bider sammen om kapslen, trykker De af.
Er der tid til det?
Giften virker først efter et til to sekunder.
Tonow. Og Dem.
Kom, Blondi.
Ved De hvad, fru Junge? Jeg har kendt min mand i femten år.
Men når jeg tænker efter, så ved jeg ingenting om ham.
Selvom han taler meget.
Jeg glædede mig til at komme til Berlin.
Men nu er han helt anderledes. Han taler kun om hunde og vegetarmad.
Jeg bliver tit sur på Blondi.
Jeg sparker den under bordet, så Adolf undrer sig over dens opførsel.
Jeg tænker tit, at han ikke vil lade nogen komme tæt på. Sådan rigtigt.
Når han er sig selv, kan han være så omsorgsfuld.
Og så pludselig siger han de grusomste ting.
De mener, når han er Føreren?
Kom, vil De ikke også ryge?
Undskyld.
De har så mange bekymringer, og så sidder jeg her og tuder.
Jeg vil give Dem denne frakke i afskedsgave.
Jeg omgås helst velklædte kvinder. Nu kan De glæde Dem over den.
Jeg er helt overvældet. Tak.
Men jeg ved slet ikke, hvor og hvornår jeg skal have den på.
Vil De ikke prøve at komme ud?
Lov mig det.
Tak. Det smagte dejligt, frøken Manziarly.
Nu er tiden kommet.
Det er forbi.
Føreren vil tage afsked. Kom nu.
De er den tapreste moder i Riget.
De gør mig til den lykkeligste kvinde i Tyskland.
Hils i mit smukke Bayern.
- Hvad vil I her, børn? - Besøge tante Eva og onkel Hitler.
- Har I fået noget at spise i dag? - Kun morgenmad.
Bliv her, så henter jeg noget at spise.
Har I hørt det sidste nye? Berlin består nu af varehuse.
Her var et hus, og der var et hus.
Jeg skal tale med Føreren endnu en gang.
Det er vigtigt.
- Føreren vil ikke forstyrres mere. - Bare et øjeblik, Günsche.
Ikke?
Min Fører, fru Goebbels er her.
Hvad er der nu?
De må ud af Berlin.
Min Fører, De må ikke forlade os. Hvad skal der blive af os?
I morgen vil millioner forbande mig. Skæbnen ville det sådan.
Rejs Dem op.
Kom med.
- Det er sjovt, når det buldrer. - Hvad mener du?
- Her kan der ikke ske os noget, vel? - Nej.
Fuldtræffer!
Hr. Rigsleder. Det er sket.
Jeg melder, at Føreren er død.
Der er far.
Er du blevet forrykt? Takket være din benzin...
Ti hellere stille.
Tilbage.
Fortsæt.
Nej, nej!
Orden. Der skal være orden.
Der skal være orden igen.
Løb, bedstefar.
Kom. Vi kender vej gennem ruinerne. De kan godt tro på os. Hurtigt.
Jeg var på de røde udyrs side
Jeg havde maskepi med bolsjevikkerne
- Bare russerne fik vores melding. - Det får vi snart at se.
Eller også gør vi ikke.
Hvad har De til os, hr. General?
Adolt Hitler og hans hustru har begået selvmord i førerbunkeren.
Jeg har regeringens fuldmagt til at indgå fredsforhandlinger med Dem.
Mellem vore to stater, som kan opregne de største tab.
Hr. General, ville De slutte fred, hvis De var i en lignende situation?
En betingelsesløs kapitulation vil min regering aldrig acceptere.
Situationen taget i betragtning er der ikke noget alternativ.
Kapitulere? Aldrig! Det er rystende.
Jeg har holdt de røde ude af Berlin og vil forsvare byen til det sidste.
Mine sidste timer som rigskansler -
- skal ikke bruges til at underskrive et kapitulationsdokument.
- Vi skal beskytte civilbefolkningen. - Førerens befaling kan ikke ændres.
- Vi må indlede forhandlinger. - Jeg går ikke med til kapitulation.
Skriv et brev til marskal Zjukov. Vi må overgive byen til russerne.
Jeg er nødt til at skyde Dem. Føreren har forbudt kapitulation.
- Hvor længe holder virkningen? - Omtrent fire timer.
Så, børn. Doktor Stumpfegger er her med jeres medicin.
Den er lidt bitter, men så hjælper den også.
En slurk til hver.
Hvem er først?
Heide, du er altid så modig.
En god stor slurk. Lidt mere.
Det var da ikke så slemt.
Flot. Helmut.
Flot. Medicinen hjælper, så I ikke bliver syge i den fugtige bunker.
Der er slet ikke fugtigt i bunkeren.
Flot.
Helga.
- Jeg vil ikke. - Vil du gerne være syg?
Mor, jeg vil ikke drikke det.
Græd ikke, barn. Det hjælper ikke.
Du skal tage medicinen.
Helga.
Helga. Kom så.
- Luk munden op. - Far!
Nu! Drik så.
Sov nu godt, børn.
Løgnene vil en dag bryde sammen -
- og lyset vil sprede mørket.
Vil De læse det for mig?
Løgnene vil en dag bryde sammen, og lyset vil sprede mørket.
Det laver vi om. Løgnene vil en dag bryde sammen -
- og sandheden vil atter sejre.
Det bliver den dag, hvor vi står over alle -
- rene og...
Ubesmittede.
- Du får at se, vi ingen chance har. - Jeg skal bare væk.
- Hvordan kommer vi forbi russerne? - Jeg bliver ikke et minut længere.
- Vi dør alle sammen. - Her finder russerne os alligevel.
Held og lykke.
Og så af sted.
Den 30. april 1945 -
- begik Føreren selvmord.
Og lod dermed alle, der har svoret ham troskab, i stikken.
Tro mod Førerens befaling stod I tyske soldater klar -
- og fortsatte kampen om Berlin, selvom ammunitionen var knap -
- og situationen gjorde videre modstand meningsløs.
Enhver modstand skal straks indstilles.
For hver time forlænges lidelserne for Berlins civilbefolkning -
- og for vore sårede.
I forståelse med overkommandoen for de sovjetiske tropper -
- opfordrerjeg jer til straks at indstille kampen.
Weidling, forhenværende kommandant for Berlins forsvar.
Må jeg bede om et glas vand?
Jeg får ikke brug for Dem mere.
Terningerne er kastet.
- Hr. Doktor, det bliver snart mørkt. - Jeg har travlt.
Jeg har brug for Dem som hjælpelæge.
Så er det nu.
Gå bare. De har udrettet meget. Tak.
- Schädle, kommer De med? - Beklager. Jeg skal ingen steder.
Fortsæt.
- Går det? - Ja.
Sturmbannführer Krüger har forsvaret Wolfbrücke -
- og får derfor jernkorset af 2. klasse.
Wagner har ryddet maskingeværreder og forhindret fjendens gennembrud.
Jernkorset af 2. klasse.
Rauch har ført ordonnanser gennem fjendens linjer.
Jernkorset af 2. klasse.
Der kommer de andre.
Herregud!
I dækning, Müller.
Gerda...
Holdt. Hvem der?
En tysker.
Hr. Hewel?
Hewel. Gudskelov, De er i live.
Hvor er de andre?
Jeg ved det ikke, fru Junge. Et eller andet sted, måske.
De fleste fra min gruppe er sikkert døde.
Jeg skulle ikke være gået fra bunkeren.
Jeg skulle have skudt mig. Men jeg kunne ikke.
Spis nu noget. Døden kan vente.
Ret!
De bliver hos kvinderne.
Kom.
- Russerne har omringet området. - Hvad nu med os?
- Måske kan De nå igennem linjen. - Jeg går ikke et skridt længere.
Tænk over det. Russerne koncentrerer sig kun om os.
Som kvinder har De måske en chance.
Prøv det.
Held og lykke.
Når De møder russerne, så lad være med at se dem direkte ind i øjnene.
Husk det. Held og lykke.
Russerne.
- Kom, Gerda. Lad os gå. - Gå du.
- Jeg kan ikke mere. - Jo, Gerda.
Jeg er nødt til at prøve. Du må ikke være vred på mig.
Jeg klarer mig.
Hr. Doktor.
Mine kammerater vil overgive sig. Må jeg slutte mig til Dem?
Føreren er død. Vil De kæmpe videre på egen hånd?
Jeg er stadig bundet af min ed.
Så henvend Dem til brigadeføreren.
Russerne rydder pladsen. Tilsyneladende uden modstand.
Så er de her senest om en time.
Hvad skal der nu ske?
- Æren forbyder os at overgive os. - Og hvad vil det sige?
Vi tømmer magasinerne mod russerne. Den sidste kugle er til os selv.
Det er forrykt.
Er mord og selvmord af hensyn til prestige vores eneste mulighed?
Vi er officerer i Waffen-SS. Vi må ikke overleve Føreren.
Hvem er enige i det?
- Vil De ikke sidde ned lidt? - Gerne.
- Hvorfor ønsker De at leve? - Og hvorfor vil De absolut dø?
Kan De se den? Den har Føreren givet mig personligt.
Som en sidste udmærkelse?
Måske. Hitler gav mig den, da vi tog afsked.
Han aftvang mig et løfte.
Blev jeg taget til fange af russerne, skulle jeg tage livet af mig.
Fik Hitler Dem til at love at begå selvmord? Hvorfor?
Han ville vel forhindre, at jeg blev tvunget til at tale ilde om ham.
Men De er diplomat og beskyttet af internationale regler.
De kan annullere løftet. Hvem skulle det gavne?
De er her.
Skyd ikke, kammerater.
Der er kapituleret. Krigen er slut.
Det er forbi.
Den endelige kapitulation kom den 7. maj 1945.
Man indstillede kampene ved midnat den 8. maj.
Da havde krigen kostet mere end 50 millioner mennesker livet.
6 millionerjøder var blevet myrdet i tyske koncentrationslejre.
Gerda Christian undgik fangenskab. Hun døde 14. april 1997.
Prof. Ernst-Günther Schenck sad i russisk fængsel til 1953. Død 1998.
General Wilhelm Mohnke sad i russisk fængsel til 1955. Død 2001.
General Helmuth Weidling sad i russisk fængsel til sin død i 1955.
Prof. Werner Haase døde 1945 i russisk fangenskab.
Otto Günsche blev 1956 løsladt fra et østtysk tugthus. Død 2003.
Hanna Reitsch døde i 1979. Hun slog flere rekorder i flyvning.
Robert Ritter von Greim begik selvmord 24. maj 1945.
Heinz Linge og Johannes Hentschel sad fængslet til hhv. 1955 og 1949.
Constanze Manziarly forsvandt under flugt i Berlin.
Albert Speer fik 20 års fængsel ved Nürnbergprocessen. Død 1981.
Generalerne Keitel og Jodl blev dødsdømt ved Nürnbergprocessen.
Hermann Göring blev dødsdømt og begik selvmord i fængslet.
Heinrich Himmler prøvede at flygte, men blev opdaget og begik selvmord.
Martin Bormann og dr. Stumpfegger begik selvmord den 2. maj 1945.
Rochus Misch sad i russisk fængsel indtil 1955 og bor i dag i Berlin.
Traudl Junge blev betegnet som ung medløber. Hun døde i 2002.
Naturligvis oplevede jeg rædslerne fra Nürnbergprocessen -
- de 6 millioner jøder og omkomne af anden overbevisning eller race -
- som en rystende og forfærdelig kendsgerning.
Men dengang forbandt jeg det ikke med min egen fortid.
Jeg slog mig til tåls med, at jeg personligt var uden skyld.
At jeg ikke havde vidst noget om det. Omfanget kendte jeg ikke.
Men en dag gik jeg forbi den mindetavle -
- som var sat op for Sophie Scholl i Franz-Joseph-Strasse.
Og da så jeg, at hun var af samme årgang som mig -
- og at hun blev henrettet det år, jeg kom til Hitler.
I det øjeblik forstod jeg, at ung alder ikke er nogen undskyldning -
- men at man også kunne have opdaget visse ting.